‫- סדרה של NETFLIX - ‬
‫- סיאול. 1 באוקטובר, 1989 -‬
‫את בסדר?‬
‫הבטן שלך! הצילו!‬
‫בשעה ה-12 של היום הראשון באוקטובר 1989,‬
‫ילדו שש עשרה נשים ברחבי העולם.‬
‫זה היה יוצא דופן רק בשל הסיבה‬
‫שאף אחת מהנשים הללו לא הייתה בהיריון ‬ ‫בתחילת היום.‬
‫סר רג'ינלד הרגריבס, ‬ ‫מיליארדר אקסצנטרי והרפתקן,‬
‫היה נחוש בדעתו לאתר ולאמץ ‬ ‫כמה שיותר מהילדים.‬
‫מדהים!‬
‫כמה את רוצה עבורו? ‬ ‫בוודאי אינך מעוניינת להשאיר אותו.‬
‫כמה את רוצה עבורו?‬
‫אם תניח אצבע אחת על הנכד שלי, ‬ ‫אני אחתוך לשניים!‬
‫מצוין! ‬ ‫אני אוהב כשמנהלים אתי משא ומתן נלהב.‬
‫- הוא השיג שבעה ילדים… -‬
‫- אחת -‬
‫- שתיים -‬
‫- שלוש -‬
‫- ארבע -‬
‫- חמש -‬
‫- שש -‬
‫- שבע -‬
‫- אקדמיית הדרור -‬
‫- מרקוס, ידוע גם כמספר אחת -‬
‫אני אוהבת אותך, מרקוס!‬
‫- פיי, ידועה גם כמספר שלוש -‬
‫- בן, ידוע גם כמספר שתיים -‬
‫היי, הסיבוב הבא על חשבון כריסטופר.‬
‫- כריסטופר, ידוע גם כמספר שבע -‬
‫- שורטי'ז פיצה -‬
‫אמרתי בלי פפרוני. בלי פפרוני, טמבל!‬
‫אמרת בלי פטריות.‬ ‫-אני מדבר אנגלית!‬
‫גם הבן שלי.‬
‫אנחנו מדברים אמריקאית, מניאק.‬
‫אתה מניאק אמריקאי.‬
‫תעזבו אותי!‬
‫צאו מהחנות שלי! צאו מכאן!‬
‫- ג'יימי, ידועה גם כמספר שש -‬
‫- אלפונסו, ידוע גם כמספר ארבע -‬
‫כדאי שיהיה כאן פפרוני.‬
‫- מרס 2019 -‬
‫- ג'טסט לייף -‬
‫- סלואן, ידועה גם כמספר חמש -‬
‫זה לא הבית שלך.‬
‫על מה אתה מדבר? זו אקדמיית המטרייה.‬
‫טעית שוב. זו אקדמיית הדרור.‬
‫אבא, מי המניאקים האלה לעזאזל?‬
‫לעזאזל.‬
‫בן.‬
‫זה באמת אתה?‬
‫ומי המוזרים שעומדים במרפסת?‬
‫הם הדרורים.‬
‫הילדים שלי.‬
‫סליחה. מה זאת אומרת, הילדים שלך?‬
‫זה בלתי אפשרי, זקן.‬
‫ברור שזה אפשרי. אני אמור לדעת, נכון?‬
‫כולם רואים את בן, נכון?‬
‫אחלה כובע, סאנדנס.‬
‫הם קוראים לעצמם אקדמיית המטרייה,‬
‫חבורה של ממורמרים תככנים ובוגדניים‬
‫שתקפו אותי בסתיו 1963‬
‫כשהייתי בנסיעת עסקים בדאלאס.‬
‫ראו הוזהרתם, הם טוענים שהם צאצאיי.‬
‫"טוענים"? חמש, מה קורה כאן לעזאזל?‬
‫אני עוד לא יודע, אבל זה מדאיג.‬
‫הוא אומר את האמת?‬ ‫-לא החלק של הבוגדניים.‬
‫לא, אנחנו חובבנים, במקרה הטוב.‬
‫אבל אנחנו כן הילדים שלו. זה הבית שלנו.‬
‫כן. גדלנו כאן.‬
‫"כן, גדלנו כאן."‬
‫נראה לי שהיינו מבחינים בכם.‬
‫היי. אני לות'ר.‬
‫בסדר. אתם לא שייכים לכאן.‬
‫אה! אז טוב.‬
‫אז אנחנו נארוז את הדברים שלנו ונעבור דירה.‬
‫אתה קורע אותי, כריס.‬
‫לא ציפיתי לאורחים.‬
‫זה הכי טוב שיכולתי לעשות בהתראה קצרה.‬
‫אימא.‬
‫אימא? היא רובוט, חתיכת סוטה.‬
‫זה לא רובוט.‬ ‫-אל תקראי לו ככה.‬
‫או שמה?‬ ‫-תתקרב ותגלה.‬
‫לות'ר! תירגעו!‬ ‫-אתה חושב שאני מפחד?‬
‫תירגע, בן.‬ ‫-תראו מה זה! יש לה קול!‬
‫אולי אני אדחוף לך את הקובייה הזאת בתחת?‬
‫די!‬
‫אין לי מושג מאיזה קרקס ברחתם ‬ ‫או איך חמקתם מהאבטחה שלנו,‬
‫אבל סיימנו כאן.‬
‫יש לכם 30 שניות לצאת מהבית שלנו.‬
‫ואם לא נצא?‬
‫נצטרך ליישב את זה בדרך הישנה.‬
‫אין בעיה.‬
‫תפוס אותו, לות'ר!‬
‫לות'ר, מה אתה עושה?‬
‫אני מגן על הכבוד שלנו, אחי.‬
‫לעזאזל! אנחנו ממש טובים בזה!‬
‫יש לכם 30 שניות לצאת מהבית שלנו.‬
‫ואם לא נצא?‬
‫נצטרך ליישב את זה בדרך הישנה.‬
‫תראו, כרגע נלחמנו בצבא של ממש.‬
‫בסדר? אין סיבה שהמצב יתדרדר.‬
‫בואו נירגע ונדבר.‬
‫בנרינו.‬
‫אתה נראה הרבה יותר טוב חי מאשר מת.‬
‫נכון?‬
‫חוץ מהתספורת הזאת.‬
‫מה לכל הרוחות אמרת עכשיו?‬
‫די. מספיק עם העוינות, מר זעפני.‬
‫וואו. צלקת יפה. מאוד גברי.‬
‫תסתום את הפה!‬
‫אתה תסתום את הפה ותחבק כבר את אחיך!‬
‫מה הקטע? לא היית צריך לעשות את זה!‬ ‫-אני די בטוח שכן.‬
‫נכון.‬ ‫-אחורה! זוז אחורה!‬
‫לות'ר, היי!‬
‫לעזאזל!‬
‫מגע אסור, לות'ר! מגע אסור!‬
‫סליחה.‬
‫בסדר. שלום ואהבה. הנה אני בא.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-בוא אליי, ארגז חול!‬
‫היי! תקשיב, יש לי שיער מדהים, טוב?‬
‫זה היה תואם מבחינה תקופתית.‬
‫זה כל מה שאתה מסוגל?‬
‫אתה חי. זה נהדר או אולי נורא. ‬ ‫אני עדיין לא בטוח.‬
‫זה איזשהו סוג של דיבור מלוכלך?‬
‫זו יותר בעיה קיומית, בן.‬
‫מעולה. טוב, הנה הבעיה הבאה שלך.‬
‫אתה יודע, למרות שאתה מניאק אמיתי כרגע…‬
‫נחמד לראות אותך שוב, באמת.‬
‫מי אבא שלך? אני אבא שלך!‬
‫מי… אבא… שלך?‬
‫אני לא רוצה להילחם בך!‬
‫אוי! רצית שנהיה חברות הכי טובות?‬
‫את לא רעה, בשביל בחורה עיוורת.‬
‫מי אמר שאני עיוורת?‬
‫להתערב ולעזור?‬
‫לא. היא מבהירה נקודה.‬
‫פופקורן?‬
‫תורי.‬
‫סנובית של אומנות, מה?‬
‫אתה רואה? אנחנו מתחבקים!‬
‫זאת התקדמות!‬
‫דרך אגב,‬
‫שמעתי שמועה שאת לא יכולה לזוז.‬
‫תרביצי לי.‬ ‫-מה?‬
‫קדימה. תרביצי לי בפנים.‬ ‫-טוב.‬
‫תרביצי לי!‬
‫זה כאב, מה?‬
‫בחורצ'יק מהיר.‬
‫תודה.‬
‫אין בעיה.‬
‫היי, מכנסיים קצרים. מה קורה?‬
‫תעזרי לאחרים. אני אטפל בה.‬
‫בסדר.‬ ‫-אתה הקמע שלהם?‬
‫יותר המקצוען בחבורה.‬
‫היי, זה דוחה, טוב?‬
‫מה לעזאזל?‬
‫דלורס?‬
‫הם כולם סוטים?‬
‫אתה רואה?‬
‫גדול יותר הוא לא תמיד טוב יותר.‬ ‫-זה מה שאתה אומר לחברות שלך?‬
‫אוכל תאילנדי לארוחת ערב?‬ ‫-אין לי בעיה.‬
‫מתאים לי. מרקוס, תאילנדי?‬
‫למה אתה שואל אותו בכלל?‬ ‫הוא שונא תאילנדי.‬
‫מה? ממתי?‬ ‫-טוב. איטלקי?‬
‫ממש לא.‬ ‫-אין לי בעיה עם איטלקי.‬
‫סיימנו כאן?‬
‫לא.‬
‫אני לא בורח מקרב.‬ ‫-תשובה לא נכונה, אחי.‬
‫תן לו לגמור אותו.‬
‫אז בואו נסיים את זה.‬
‫אל תקום!‬ ‫-לות'ר!‬
‫וניה.‬
‫שוב את.‬
‫לות'ר! לך, צא מכאן!‬
‫לא!‬
‫מי אתה? המוזנח? השמן?‬
‫בחורה עצובה? לא זוכר מי עוד.‬
‫מיהם הפסיכופתים הגמורים האלה,‬
‫ולמה הם בבית שלנו?‬
‫פשוט מאוד. ברגע שהשבט הדבילי שלך‬
‫הוכיח לי כמה בחרתי גרוע בהתחלה,‬
‫אימצתי אותם במקומכם.‬
‫אבא!‬
‫אני לא אביך, בחור צעיר. כבר לא. עוגייה?‬
‫קלאוס! אנחנו חייבים לזוז.‬ ‫החבר'ה האלה טובים מדי.‬
‫בשבילכם.‬
‫אני מת על זה, אבל אתה בטח תמות. קדימה.‬
‫לעזאזל.‬
‫היי, אני מצטער. את בסדר?‬
‫כן.‬
‫היי.‬
‫אני סלואן.‬
‫היי, סלואן.‬
‫אני לות'ר.‬ ‫-לותר, אנחנו זזים! קדימה!‬
‫רק רגע…‬ ‫-קדימה! אנחנו חייבים לזוז!‬
‫ברצינות?‬ ‫-קדימה!‬
‫המזוודה!‬
‫מה?‬ ‫-אין זמן!‬
‫אני שונא שהוא מסוגל לזה!‬
‫קדימה! תשתוק!‬
‫מהר! לכאן!‬
‫לעזאזל.‬
‫לעזאזל!‬ ‫-מה עושים?‬
‫עפים מכאן מהר!‬
‫איפה המזוודה?‬
‫לעזאזל, היא איננה!‬
‫וניה, זוזי משם!‬
‫זה נגמר.‬
‫לכו מכאן.‬
‫אל תחזרו.‬
‫אני רק אשב. אני רק אשב לרגע.‬
‫זה לא הלך טוב.‬
‫לא, לא העבודה הכי טובה שלנו.‬
‫כל הגוף שלי מתפצח.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני עדיין לא יודע.‬
‫פשוט אף פעם לא כיסחו לי את התחת ככה.‬
‫כאילו…‬
‫בבקשה.‬
‫זה התחת שלך.‬
‫טוב, נראה לי שלות'ר סובל מזעזוע מוח.‬
‫לות'ר, כמה אצבעות?‬
‫אלוהים אדירים. וניה.‬
‫תודה לאל שאתם בחיים.‬
‫את בסדר?‬ ‫-מסתבר שגם בן.‬
‫כן, והוא שמוק גמור.‬
‫כולם שמוקים.‬ ‫-שמוקים שיודעים להילחם.‬
‫האדם הבא שאומר שמוק מקבל אגרוף בגרון.‬
‫שמוק.‬ ‫-שמוק.‬
‫היי, אבא אמר לך‬ ‫למה הוא קרא להם הילדים שלו?‬
‫ועוד איך.‬
‫מוכנים?‬
‫אבא כל כך נגעל מאיתנו בטקסס,‬
‫שהוא אימץ קבוצת ילדים אחרת לגמרי‬
‫רק כדי שהוא לא יצטרך לגדל אותנו.‬
‫כמה שזה מתאים לאבא.‬ ‫-נכון?‬
‫אז הוא לא רצה אותנו יותר?‬ ‫-מתישהו הוא רצה?‬
‫רואים? אמרתי לכם ‬ ‫שלא היינו צריכים לבקש ממנו עזרה ב-63'.‬
‫אתם מפספסים את התמונה הכוללת.‬
‫אם אבא לא אימץ אותנו כילדים, ‬ ‫הוא שינה את ציר הזמן.‬
‫אז מי יודע מה עוד שונה עכשיו.‬
‫אתה לא אמור לדעת?‬
‫מצטער, אליסון,‬
‫אבל יכול להיות שיידרשו מעל 20 דקות ‬ ‫ופגיעה מוחית קשה‬
‫כדי להבין מה קורה פה.‬
‫אין לך בעיה עם זה?‬
‫האמת היא שלא.‬
‫חבר'ה, תראו, זה בסדר.‬
‫עדיין יש לנו את המזוודה של הנציבות,‬
‫אז במקרה הכי גרוע, ‬ ‫אפשר לחזור אחורה בזמן ולתקן את זה.‬
‫מעולה.‬ ‫-בסדר.‬
‫יש שתי בעיות עם ההצהרה הזאת.‬
‫קודם כל…‬ ‫-התחלנו.‬
‫מסע בזמן זה דבר מסובך, אנשים.‬ ‫-כן, הבנו. העבודה שלך ממש קשה.‬
‫רק… מה?‬
‫ושנית…‬
‫המזוודה לא ברשותי יותר.‬
‫חמש, איפה המזוודה לעזאזל?‬
‫- אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש, שש -‬
‫- לסטר פוקט -‬
‫מה אנחנו עושים?‬
‫מהרהרים.‬ ‫-למה כולם מסתכלים עלינו?‬
‫כי אנחנו נראים כמו הווילג' פיפל ‬ ‫שהפסידו בקרב.‬
‫תן לי את זה.‬ ‫-היי.‬
‫טוב, אני חייבת למצוא את קלייר…‬ ‫-תפסיקו.‬
‫אפגוש אתכם מאוחר יותר.‬
‫אליסון, לא.‬
‫קודם כל, בואו נמצא מקום בטוח, ‬ ‫ננקה את החתכים,‬
‫ואז נלך לחפש אותה.‬
‫כמה שאני שונא אותם.‬
‫- הפשע הוא הבעיה‬ ‫אקדמיית הדרור היא הפתרון -‬
‫תסתכלו על הטיפשים הזחוחים עם…‬
‫אתה מסוגל.‬
‫ז… זח…‬
‫זחיחות.‬
‫תמשיך לעבוד על זה, אחי. אתה תצליח בסוף.‬
‫באמת, מה אנחנו עושים?‬
‫אי אפשר להמשיך ולדמם בפארק הזה.‬
‫לא יודע, אבל כדאי שנתכונן מהר,‬ ‫לפני שהם יחזרו.‬
‫למה שהם ירדפו אחרינו?‬ ‫-כי זה מה שאני הייתי עושה.‬
‫כן, באמת פרצנו לבית שלהם…‬ ‫-לבית שלנו.‬
‫…הרסנו את כל הענתיקות היפות שלהם וכאלה.‬
‫כן. לא נראה שלוחמי הפשע החנונים ‬ ‫יעזבו את זה בשקט.‬
‫בואו נחשוב על מקום שבו נוריד פרופיל‬ ‫ולא נמשוך תשומת לב.‬
‫באיזה מין מקום מוזר לא נמשוך תשומת לב?‬
‫- מלון אובסידיאן -‬
‫טוב. באמת?‬
‫טוב.‬
‫לא צריך להידחס יחד בדלת הזאת!‬
‫היו שתי כניסות, דרך אגב.‬
‫מלון אובסידיאן. ‬ ‫התגעגעתי אלייך, זנזונת זקנה.‬
‫תשאפו אותה.‬
‫תשאפו אותה עמוק לחזה.‬
‫כי בתקופת הזוהר שלה, ‬ ‫התארחו כאן מנהיגי העולם.‬
‫רוזוולט, גנדי,‬
‫סטלין, גורבצ'וב, קסטרו,‬
‫המלך אולף מנורבגיה,‬
‫אחד הקים ג'ונגים, טיטו, הדלאי למה, אלביס,‬
‫ולא אחד, ‬ ‫אלא שני בני משפחת קרדשיאן, לכאורה.‬
‫לאן את הולכת?‬ ‫-אני חייבת להתקשר.‬
‫בימינו, היא סתם אכסניה זולה, מקום למסיבות,‬
‫לאלה המבקשים להימנע מהשיפוטיות ‬ ‫של הכללים והנורמות של החברה.‬
‫כלומר, מקום מסתור?‬
‫בדיוק! זה מושלם!‬
‫החלק הכי טוב הוא שהיא תטפל בנו.‬
‫בלי שום שאלות. אף לא אחת.‬
‫נכון?‬
‫בואו.‬
‫יכול להיות שיהיו לי שאלות.‬ ‫-כן, גם לי.‬
‫המקום הזה מוזר.‬
‫היי, הגעתם לפטריק.‬ ‫תשאירו הודעה אחרי הצפצוף.‬
‫פטריק. היי, זאת אליסון.‬
‫אני יודעת שפספסתי כמה שיחות הביתה. פשוט…‬
‫טוב, זה…‬
‫בכל אופן…‬
‫אני אתקשר לקלייר אחר כך.‬
‫תגיד לה בבקשה…‬
‫שאימא מתגעגעת אליה.‬
‫מאוד.‬
‫צ'ט! אחי.‬
‫נפלא לראות אותך.‬ ‫אני רוצה את הסוויטה הרגילה שלי, בבקשה.‬
‫מעולם לא ראיתי אותך.‬
‫אתם רואים? אמרתי לכם. דיסקרטיות.‬
‫תפסיקו בבקשה להפחיד את הכלב שלי.‬
‫אנחנו צריכים כמה חדרים, בבקשה.‬ ‫-נהדר.‬
‫ואיך בכוונתכם לשלם?‬
‫אוי.‬
‫טוב. תרוקנו את הכיסים.‬
‫קדימה. משהו.‬
‫קונדומים.‬ ‫-אי אפשר להחליף אותם במזומן.‬
‫תזיז את הסכין!‬
‫למה יש לי רשת לשיער?‬
‫אה.‬
‫טוב.‬
‫מה זה ייתן לנו?‬
‫שני חדרים.‬
‫מזל טוב.‬
‫מעולה.‬ ‫-טוב.‬
‫טוב, בואו נידחס יחד כמו משפחת בריידי.‬
‫ניפגש בבר בעוד שעתיים ‬ ‫כדי שנוכל לתכנן תוכנית.‬
‫יש לי תוכנית.‬
‫נתקוף את הדרורים, ניקח בחזרה את הבית שלנו,‬
‫ואז נכניס לאבא קצת מכות ‬ ‫עד שהוא יודה שאנחנו טובים יותר,‬
‫והוא אוהב אותנו יותר. בום! סיימנו!‬
‫אנחנו מבזבזים זמן.‬
‫תירגע. אל תדאג, גבר.‬
‫הציפורים המחורבנות האלה ‬ ‫לא יזוזו בזמן הקרוב.‬
‫הם בטח גמורים כמונו.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫כלומר, זה נראה מתיש לכסח לנו את הצורה.‬
‫הגדול חזק, אבל איטי, אולי טיפש.‬
‫איזשהו בן-כלאיים קופי.‬
‫מי היה על הבחור הקופצני?‬
‫אני. הפלקתי לו ושלחתי אותו לבית הספר.‬
‫הרזה הוא החוליה החלשה שלהם.‬
‫אלא אם כן להתחבא מאחורי ספות ולצעוק, ‬ ‫"איפה אבא שלי?" הוא כוח העל שלו.‬
‫מספיק עם הפרשנויות. הם זלזלו בנו, מרקוס.‬
‫אנחנו אמורים ללכת לחפש את הפריקים האלה ‬ ‫ולחסל אותם.‬
‫אתה מתכוון ככה?‬
‫מישהו יכול להסביר ‬ ‫איך כיסחו אתכם תוך 30 שניות?‬
‫יש לכם מושג מה היה קורה למוניטין שלנו ‬ ‫אם מישהו היה רואה את זה?‬
‫לא התמודדנו עם אויבים ראויים כבר שנים.‬
‫זה יכול להיות טוב בשבילנו.‬
‫טוב לעסקים.‬
‫אבל רק אם המהלך הבא שלנו יהיה חכם.‬
‫קראת לי, מספר אחת?‬
‫שב.‬
‫אתה בילית זמן עם האנשים האלה. מהי הערכתך?‬
‫הם לא מרשימים. סוג של ניאנדרטלים.‬ ‫בכו יותר מדי והתקלחו מעט מדי.‬
‫הדבר היחיד שחסר להם יותר מאומץ,‬ ‫היה התחשבות האחד בשני.‬
‫שום נאמנות? נוכל להשתמש בזה.‬
‫יופי. תן לכריסטופר דו"ח מפורט.‬
‫אף על פי כן,‬
‫לא הייתי ממעיט בערכה של אקדמיית המטרייה.‬
‫נכון, כישוריהם, ‬ ‫כמו ההיגיינה שלהם, לוקים בחסר,‬
‫ובכל זאת, איכשהו, ‬ ‫הם הצילו את העולם ב-1963.‬
‫אילו לא,‬
‫אף אחד מכם לא היה עומד כאן עכשיו.‬
‫אולי לא הערכתי אותם נכון.‬
‫כן. אני הולך.‬
‫לא במלון הזה.‬
‫רואים? זה גן עדן.‬
‫תקרות גבוהות, תחושת מרחב.‬
‫ריחני.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫איפה השירותים?‬ ‫-בהמשך המסדרון או…‬
‫השירותים של הטבע.‬
‫אתה דוחה.‬
‫אבל עקבי.‬
‫בואו נפרוק. נתמקם.‬
‫נפרוק? נפרוק מה? אין לנו כבר חפצים.‬
‫כן, לות'ר. נכון שזה משחרר?‬
‫מה אתה, קומוניסט?‬
‫לא! אם הייתי רוצה מיטות קומתיים ‬ ‫ומקלחות משותפות,‬
‫הייתי נשאר בבית המשוגעים בטקסס.‬
‫לפחות היה שם ג'לי בחינם.‬
‫ואת ליילה.‬
‫היי, דייגו, ‬ ‫אני מציל את העולם כבר 20 יום ברציפות.‬
‫פעמיים.‬
‫אפשר לקבל חמש דקות להירגע, ‬ ‫לפני שאצטרך להתמודד עם הבעיות החדשות?‬
‫בבקשה ותודה.‬
‫ואבא אמר שלעולם לא אלך למחנה קיץ.‬
‫זה מעולה.‬
‫טוב, משעמם לי. מתחשק למישהו קוקטייל? חמש?‬
‫אני אשמח לוויסקי, אם יש.‬
‫זה לא יותר מדי קטן.‬
‫אין ספק שזה מכוער.‬
‫אתמול בלילה ישנתי במיטה שלי‬ ‫ליד בעלי המדהים.‬
‫נישקתי לשלום את סיסי לפני כמה שעות.‬
‫פלוס מינוס 50 שנה.‬
‫אני שמחה שמצאת לבסוף מישהי‬ ‫שמתייחסת אלייך כמו שצריך.‬
‫היא ראתה אותי כפי שאני באמת.‬
‫אני לא מוכנה לוותר על זה.‬
‫אני מרגישה כך לגבי ריי.‬
‫אני מקווה מאוד שלא הפקרנו אותם למותם ‬ ‫במלחמת טריטוריה של גיבורי-על.‬
‫את צריכה ללכת הביתה.‬
‫לחבק את הבת שלך.‬
‫מה אם דייגו צודק והדרורים יתקפו?‬
‫נלחמנו בנציבות כולה.‬
‫כאילו, אנחנו נוכל להתמודד עם כמה?‬ ‫שבעה אידיוטים במדים?‬
‫הם פשוט תפסו אותנו לא מוכנים.‬
‫כן.‬
‫כדאי שתלכי לנמל התעופה.‬
‫ותחזרי לחיים האמיתיים שלך.‬
‫לו יכולתי, הייתי עושה זאת.‬
‫תודה.‬
‫את אחות טובה.‬
‫- היזהרו במעשיכם כי אנחנו צופים בכם‬ ‫אקדמיית הדרור -‬
‫טעות מטופשת.‬
‫אימא, הידיים שלי רטובות.‬
‫- טחנות רוח‬ ‫ציפורים -‬
‫- לווייתנים‬ ‫מכונת כתיבה -‬
‫- דבורים -‬
‫אני שמח שאנחנו עושים את זה.‬
‫לא משנה מה יקרה בין המשפחות שלנו, ‬ ‫מספרי אחת יצטרכו לנהל את זה.‬
‫האמת היא שאני מספר שבע.‬
‫טוב, אז מישהו פישל.‬
‫האחים שלי חושבים שאתם תרדפו אותנו.‬
‫אני לא מעוניינת במלחמה.‬
‫איבדנו מספיק.‬
‫לא הייתם צריכים לתקוף אותנו בבית שלנו.‬
‫תראי…‬
‫זה לא אישי,‬
‫אבל אנחנו גיבורי העל היחידים בעיר.‬
‫אנחנו שולטים לחלוטין במקום הזה.‬
‫אבל אם אנשייך יתחילו איתנו,‬ ‫זה ייתן לכבשים רעיונות.‬
‫אנחנו לא. זה…‬
‫ואני אמור פשוט להאמין לך?‬
‫לכל המשפחה שלך?‬
‫את אפילו לא מספר אחת שלהם.‬
‫אני מצטער, אבל לא אוכל לקחת סיכון.‬
‫אז אם באת להתחנן שלא אעשה את הצעד הבא…‬
‫באתי לספר לך מה הצעד הבא שלי.‬
‫מחר בבוקר, כשיגיעו המוני המעריצים שלך,‬
‫אני אהיה שם, על המדשאה הקדמית שלך,‬
‫ואני אקרא לך לצאת ולהילחם, רק אתה ואני.‬
‫למה?‬
‫כי הצוות שלך טוב.‬
‫אולי יותר טוב משלי.‬
‫אבל אני לא חושבת‬ ‫שאתה יותר טוב ממני, מרקוס.‬
‫אני גרמתי פעמיים לסוף העולם.‬
‫ואתה?‬
‫אתה סתם בשר בבגד גוף.‬
‫ואני בטוחה שלא תרצה שכל העולם יצפה‬
‫כשאוכיח לך את זה.‬
‫מה את באמת רוצה, וניה?‬
‫יש לך משהו שאני צריכה, ‬ ‫ואני רוצה אותו בחזרה.‬
‫-הפשע הוא הבעיה‬ ‫אנחנו הפתרון -‬
‫הוא עושה איתם עסקה.‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫- מלון אובסידיאן -‬
‫תנסה ללעוס. אולי ממש תרגיש את טעם האוכל.‬
‫לא אכלתי כבר כמה ימים.‬
‫מה קרה? אתה נראה שמח.‬
‫אני שמח מאוד. תפסתי תנומה והייתי בסאונה. ‬ ‫מה עוד גבר צריך?‬
‫אחים שלא אוכלים כמו חיות?‬
‫אז חשבתי על בעיית ציר הזמן הקטנה שלנו,‬
‫ואני שמח לדווח ‬ ‫כי להערכתי המקצועית והמומחית‬
‫יצאנו לגמרי מכלל סכנה.‬
‫מעולה.‬ ‫-אה!‬
‫נהדר.‬ ‫-כן.‬
‫אז הכול בסדר גמור?‬ ‫-פחות או יותר.‬
‫כאילו, יש דבר אחד קטן.‬
‫שום דבר שלא נוכל להתמודד אתו.‬
‫תגיד כבר, בומר!‬
‫בסדר, דייגו, זה המצב.‬
‫אבא לא אימץ אותנו כתינוקות,‬ ‫אבל התינוקות עדיין היו קיימים כאן.‬
‫פשוט גדלנו במקומות שונים עם אנשים שונים.‬
‫אז?‬
‫אז איפה הם עכשיו?‬
‫רוב הסיכויים הם, ‬ ‫שלכל אחד מאיתנו יש גרסה זהה משלו‬
‫שמסתובבת לה אי שם, ‬ ‫וחיה לה חיים שונים לחלוטין.‬
‫הכפילים שלנו!‬ ‫-זאת מילה מומצאת.‬
‫לא! למדתי על זה בטקסס.‬
‫חמש, ספר לו על הפסיכוזה הפרנואידית.‬
‫וואו. חשבתי שאמרת שזו לא בעיה.‬
‫טוב, כן, טכנית, ‬ ‫אם תהיו ליד הכפיל שלכם הרבה זמן, תשתגעו.‬
‫אז אם תראו את האני האחר שלכם…‬
‫להרוג אותו.‬ ‫-לשכב אתו.‬
‫תתחמקו מהם.‬ ‫-מה יש לכם?‬
‫בחייך. כאילו לא היית מטפס על הר לות'ר.‬
‫רגע. איך נוכל להבטיח שלא נפגוש את עצמנו?‬
‫בקלות. אנחנו פרסומת של בנטון עם גיבורי-על,‬
‫שנולדו בכל רחבי העולם ‬ ‫עד שאבא הביא אותנו לכאן,‬
‫מה שהוא כבר לא עשה.‬
‫הכפילים בטח לא נמצאים באותו אזור זמן.‬
‫זה נכון.‬ ‫-כן.‬
‫אתה מוכן להעביר את המו שו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫זה לא די חצוף שכשאבא לא מאמץ אותנו, ‬ ‫כלום לא משתנה?‬
‫אני פגוע.‬ ‫-רק רגע.‬
‫מעולם לא אמרתי את זה, קלאוס.‬ ‫-כבר חוזר.‬
‫איך נדע איפה זה השתנה?‬ ‫-כן.‬
‫שלום, אהובי.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫את באמת חזרת.‬
‫אתה כבר מתגעגע אליי?‬
‫חבל.‬
‫אני לא נשארת פה. יש לי רק משהו למסור.‬
‫מה?‬
‫את הבן שלנו.‬
‫דייגו, תכיר את סטן.‬
‫תגיד שלום, סטנלי!‬
‫שלום, סטנלי.‬
‫רגע. מה?‬
‫היי! היי, זאת…‬
‫היי זאת… זאת בדיחה, נכון?‬
‫שהחבר'ה שלך שוחים מהר?‬ ‫כן, הבדיחה הזאת היא על חשבוני.‬
‫אני מגדלת את סטן כבר 12 שנה.‬
‫הגיע הזמן שתתרום את חלקך. ‬ ‫תיהנו מלהיקשר האחד לשני.‬
‫תתנהג יפה בשביל אימא.‬
‫אז…‬
‫יש לך אוכל?‬
‫גרייס.‬
‫ראית מזוודה?‬
‫מה את עושה?‬
‫את עבודת הקודש.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫כן.‬
‫זה באמת אדיר.‬
‫נכון שזה יפהפה?‬
‫גרייס, מה זה הדבר הזה?‬
‫נס.‬
‫אני לא מבינה מה הוא אומר. אתה מבין?‬
‫זה סתם רעש.‬
‫לא, מרקוס.‬
‫זה מסר מאלוהים.‬
‫תקשיב.‬
‫אני שומע.‬
‫תתנהג יפה.‬
‫העניין הוא שעשינו זאת. הצלנו את העולם.‬
‫עצרנו את האפוקליפסה ‬ ‫והגענו הביתה בשלום לארוחת הערב.‬
‫אז מה שאבא לא שינה,‬
‫באיזה ציר זמן שאנחנו לא נמצאים בו,‬
‫נוכל להתמודד עם זה.‬
‫ניצחנו.‬
‫כן.‬
‫מעולה.‬ ‫-יופי.‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬